Ansvarlighet+i+skolen

=Accountability, ansvarlighet og skoleforbedring= De siste årene har Osloskolen ledet an i å knytte kvalitet i skolen til et byråkratisk "output-basert" system knyttet til kortsiktige resultater. Dagens kvalitetssystem for skolen bygger på tanken at man kan "fange" og måle kvalitet gjennom å bygge opp gode kvalitetsindikatorer. Det er imidlertid noen problemer knyttet til dette:
 * 1) problem: Skolen som helhet holdes ansvarlig, men det er individer (som foreldre og lærere) som må forandre på det de gjør i håp om at dette vil forbedre og øke elevenes læring. Hvilke forhold må være på plass for at lærere og foreldre gjør slike grep?
 * 2) problem: Ekstern kontroll søker å påvirke skolens interne måter å gjøre ting på.Hva er den beste balansegangen mellom ekstern og intern kontroll? Hvilke mekanismer vil fremme en slik balanse?
 * 3) problem: Informasjon er både problematisk og essensielt for å forbedre skolen. Man kan si at skolen har for mye og for lite relevant informasjon på samme tid. Hva er de beste måtene å bruke informasjon på i prosessen med å forbedre skolen? Hvordan motiverer informasjonen lærerne til å handle?
 * 4) problem er at kvalitetssystemet skaper en illusjon av kontroll med noe som ikke er kontrollerbart: Virkeligheten og læring er for kompleks.
 * 5) problem er at man bygger opp et system av kontroll som bygger på en ovenfra og ned tankegang, hvor mangfoldet forsvinner og motforestillinger knebles.

Utilstrekkelig informasjon

 * 1) begrensning: Informasjonen mangler validitet. Hvis målinger ikke måler det de var ment å måle, trekker de fokus vekk fra skolens virkelige behov.
 * 2) begrensning: Informasjonen samles inn bare en gang i året og er derfor ikke tilgjengelig for lærerne når de trenger den. Kort sagt er informasjonen "for fjern" fra den komplekse virkeligheten læreren står i.
 * 3) begrensning: Informasjonen forteller mye om out-put resultater og lite om prosess, som faktisk er det som skaper forbedring.

Demonstrasjonskoler
Man søker å trekke fram demonstrasjonsskoler, som kan vise til god praksis som skoleledere kan innføre på sin skole. Men, god praksis ikke nødvendigvis er overførbar fra en skole til en annen, bla fordi lærerne har forskjellig kompetanse og erfaring, og skaper ikke demonstrasjonsskoler glansbilder av egen virksomhet? For å fremme en åpen del og bruk kultur, bør alle skoler behandles som demonstrasjonsskoler, fordi alle skoler har ting å lære bort og alle lærere kan lære av andre.